AMERIČKI KIBORG
čelični ratnik
U 17 godina od nuklearnog rata
preživeli su bačeni u gradovima
koji se vode kao zatvori, čije informacije se sprovode
kroz kompjuterski sistem, kontrolisan umetnom inteligencijom.
Radije nego eliminišući neplodne preživele ljude
sistem je dopustio da ispare, do istrebljenja.
Kibernetski organizam stvoren da radi za ljudske tvorce
sada radi za sistem, kao isterivač novog poretka.
"Primi i zapamti naređenja: nađi i eliminiši pobunjenike."
"Eliminiši pobunjenike."
"Ponavljam, eliminiši pobunjenike."
Molim vas, pomozite. Nisam jeo danima. Treba mi hrana.
Da vidimo šta ima.
Bežimo odavde!
Trebaju vam lekovi. -Ne, hvala. -Hajde.
Imaš li nešto sitno. -Ne!
Hej, tražiš li dobar provod?
Hej, pružićemo ti dobru zabavu? Sklonićemo te od kiše.
Fil, gde je Dr. Bokli? -Sa Meri iza u labosu.
Dr. Bokli, sve je spremno. Primio sam radio transmisiju.
Brod nas čeka za 37 sati kod luke. -Dobar posao, kaži ostalima.
Vidi, Meri...
Našao sam dva, videćemo još na plaži. -Hvala.
Kako se osećaš Meri?
Uzbuđena, ali pomalo i nervozna.
Ovo nije dobavljanje zaliha!
Znaš da smo planirali ovo mesecima.
Možda ga ne nosim, ali je i dalje moja beba.
Zato ga ne možeš odgojiti ovde. Možda jednog dana pobedimo sistem.
Za sada, nabezbednije mesto za tebe je Evropa.
Ti si naš ceo izvor.
Ovo je jedini fetus na ovoj neplodnoj planeti.
Ti si Bogom poslata Meri.
Vreme je da nahraniš bebu.
"Identifikacija potvrdna." "Identifikovani pobunjenici"
"vrše ilegalnu medicinsku proceduru." "Uništi zgradu." -Lokacija?
"Lokacija 17091, druga ulica u bulevaru.."
"istrebiti bez ekstremnih predrasuda."
Idemo. -Važi.
Sihronizujte satove.
Imate tačno 36 sati da pređete grad i dođete do luke.
Fetus ne može preživeti veću temperaturu od one u kapsuli.
Evropska veštačka utroba je u brodu.
Ako fetus stigne na vreme biće bezbedno do rođenja.
Do tada Meri će ga hraniti na svaka 2h.
Jesu li svi čisti? -Kurs je pomračen da bi se izbegla opasna ruta.
Ove 3 oblasti su nesigurne.
Do sutra u ovo vreme, spustiće se ispod zemlje.
Postavila sam alternativni kurs ovde, da bi se izbegle poteškoće.
Kao kiborg patrole. -Kao bilo šta što se pojavi.
Šta je sa RZB tabletama?
Zapamtite, ovo su jedine tablete protiv radijacije.
Morate izbegavati sve kontaminirane zone.
Dr. Bokli! -Šta je bilo? -Imamo problema.
Šta je s ovim! -Nekakva blokada, sistem opada.
To je sistem. Uhakovali su ti prokleti modem.
Šta to znači? -U zaklon!
Hajde Meri, idemo.
Meri, brže.
Trči!
Prokletstvo! Meri, ti prva.
Vidi vidi. Šta to imamo ovde?
Hvala nebesima.
Bog mi se klanja večeras.
Neko pokušava da me ubije, ubiće i vas,
ako ste pametni, pustićete me.
Stvarno!? Jel tako!
Mislim da je pametno pogledati u tom lepom rancu.
Verovatno kriješ nešto sočno. Prokletstvo.
Imaš dva izbora: Prva da govoriš... -A druga!
Da ćutiš.
Ko si ti? -Niko poseban.
Samo uzimam ono što mi pripada. Imaš problema s tim?
Izvini! -Šta? -Možeš li mi pokazati put do luke.
Luke? Jesi li luda! To je preko celog grada.
Pogledaj znakove. Zašto ne odeš do Zoološkog vrta.
Pitanje je života ili smrti. - Ovih dana sve je u tome. -Ali...
Imam važnija posla.
"581378 zapamtite, Sistem je bitan."
"Pomoć za pomoć."
" Prijavite sumnjiva ponašanja."
"Ne dopustite da vam izdajnici kradu ono što je vaše."
"MRTVI NEPRIJATELJSKI POBUNJENICI"
"TOPLOTNO PRAĆENJE LX90""
"NASTAVI DO POBUNJENIČKIH KOORDINATA"
Opet si se vratio Ostine! -Kako si? -Uzeću to. -Evo.
Pa, pa, pa, jel to moj dragi prijatelj Ostin.
Reci mi, kako te život miluje! -Kao prazna rolna papira pored WC šolje.
Imam nešto zanimjlivo za tebe.
Gde si našao ovo? -Samo treba da znaš gde da tražiš.
Zaslužio si svežu cigaru!
Koliko tražiš za ove baterije? -Tri RZB bilo bi pošteno.
Pošteno? Znaš šta je pošteno.
Četiri baterije za jedan RZB.
Tri za dve. Kasnije ćemo pričati o cigarama.
Tri za jednu, moja poslednja ponuda.
Ja ću ti dati RZB-ja koliko hoćeš. -Ko je ova kurva?
Upoznaj Akbira. -Kako se usuđuješ da trguješ kod mene!
Šta ima tu za mene! -U zaklon!
Hoću ženu.
Nisi jedini.
Mnogi žele devojku. Ona je izuzetno stvorenje, da?
Šta nudiš zauzvrat?
Izlazi odavde.
Identifikuj se!
Zašto mi nisi rekla da te juri kiborg?
Nisam imala prilike. -To je ubilačka mašina.
Najnoviji model. -Molim te, moram stići do luke.
Dobro, U čemu je stvar, zašto te juri? -Imam nešto što želi...
Nastavi. -Tablete RZB.
Odakle ti? -Radim nedaleko u podzemnom labosu. -Gluposti!
Kiborg želi par ušljivih RZB? Probaj ponovo. -Dolazi pošiljka iz Evrope.
Zato sam se uputila u luci. -Evropa?
Niko ne priča sa evropom. -Komunicirali smo ham radiom.
Očekuješ da poverujem da su te poslali samu, bez pratnje!
Slušaj, nemamo vremena. Evo ti naknada. Dobićeš još kad stignemo.
Za koliko treba da stigneš? - Za oko 30 sati.
Ja sam Ostin. -Meri. -Idemo.
Šta je ovo?
Kanalizacioni sistem. Vodi do okeana. Prvo dame.
Pazi gde gaziš, mine su svuda.
Koliko je udaljeno? -Oko, 20 km, ali ako
idemo brže, stići ćemo dan ranije.
Bio si tamo? - Samo jednom. -Kako je? -Veliko i plavo.
Zašto se nisi vratio? -Zato što mi se ne umire.
Luka je s druge strane barijere. Ako te tamo uhvate, ubiju te.
Neću umreti zbog kupanja. -Ali bi umro zbog RZB-ja?
Vodiću te do luke, ali neću plivati s tobom.
"PRAĆENJE TOPLOTE"
Pazi gde ideš, ove mine su smrtonosne.
Hajde!
Požuri.
Ovuda. Hajde!
Ostavi to. -Ne mogu. - Ostavi. Hajde.
Ne mogu! -Ludo jedna! Drži.
Pažljivo.
Uzmi. Idi.
Jesi li dobro? -Ako ga to ne zaustavi ništa neće. -Nadam se, hajde!
Ostine, dušo, jesi li usamljen?
"Pažnja, kod 108007 imate 5 min da očistite parazite..."
"ili ćete biti eliminisani."
Ovamo, znam za sigurno mesto.
Pojedi nešto, sutra je dug dan. -Treba mi samo RZB.
Treba ti prava hrana. -Nisam gladna. -Bićeš.
Trebalo bi da idemo. -Ovde smo bezbedni.
Previše je opasno za polazak. Kiborg nam prati toplotne tragove.
Bolje da čekamo zoru. -Zašto? -Po danu ne ostavljamo tragove.
Pretoplo je. -Ponestaje nam vremena. -Stići ćemo na vreme, obećavam ti.
Ne znam kako ljudi ustaju ujutru. Zašto žive!
Verovatno zbog neke lude nade,
da će ih možda neko nekada spasiti.
Ti ne veruješ u to. -Ja sam realista.
Realno je jedino što sebi mogu priuštiti.
Sve ostalo je poput košmara.
Da, pa, vidi...
ako nećeš jesti, barem se odmori.
Sviće za sat.
Nisam umorna. -Kako hoćeš.
Meri... Laku noć. -Laku noć.
Možeš da spavaš ovde.
Ne brini bebice. Sve će biti u redu.
Hajde.
Idi! Idi!
Ostine! - Idi.
"ELIMINIŠI METU"
Hajde, idemo.
Moramo ići. -Prvo da ti očistim ranu. -Nemamo više metaka.
Municija se brzo troši. -Kakve veze ima.
Taj kiborg je ispucan već milion puta do sada.
On je samo jedan od neprijatelja. Moramo preći teritoriju pijavica.
Pijavice? -Radioaktivni kanibali, ne bi volela da ih sretneš.
Koliko vremena ćemo izgubiti!? -Oko 45 minuta, ako požurimo.
Jesi li završila? -Skoro.
Vidi mu ruku? -Regenerisana je.
"AUTOMATSKO PRAĆENJE"
Hajdemo. Gubimo se odavde.
Sačekaj!
Bolje ostani ovde. Uzmi pištolj. -Šta će mi kad nema metaka.
Drugi ne znaju za to. Otvori oči. Odmah se vraćam.
Budi oprezan. -Hvala.
Ne mrdaj! Prava lepotica.
Daj mi pištolj.
Obično pazarim utorkom, ali prosjaci nemaju izbora.
Daj mi ranac. -Ne! -Daj mi jebeni ranac, kučko.
Kad smo već tu...
Zašto ne skineš te pantalone. Koristile bi mi.
Tebi su nekako tesne, a? -Hoćeš da skinem pantalone?
Ne, hoću da se igram trojke dole kod tebe.
Skidaj, kučko. -Zdravo, Harpa!
Nisam znao da se pališ na ženske. -Isto mogu reći za tebe.
Vrati nazad Harpa. -Zašto!?
Znam da više nemaš municije, zato više ne dolaziš ovde.
Riskiraj ako misliš tako?
Znala sam. Taj pištolj je prazan?
Trebala si da rizikuješ! -Prava si mustra, Ostine!
Jedina znaš za moju zalihu. Gde je?
Ova ti je nova ljubavnica, a?
Ne bi izdržala ni dan tamo na ulici.
Meri, ovo je Harpa. Vodim Meri u luci. -Jesi li poludeo!
Dobija pošiljku RZB-ja.
Daće mi koliko god mogu da ponesem. -Sada si gospodin faca!
Da si mi dala minut, rekao bih ti da se vraćam sutra.
Sa dovoljno RZB-ja. -Šta.. Hoćeš moju pomoć?
Pomislio sam. -To menja stvar. -Znao sam.
Evo ti mala, moje srećne naočare. Dobro ih čuvaj.
Trebalo bi da idemo. -Vidimo se sutra, Harpa.
To si rekao prošlog puta. Kad, pre jedno 2, 3 nedelje..?
Ovaj put neću čekati. -Hoćeš.
Cirkuzant.
Uplašila te je? -Ne! Čudna je.
Da, prošla je kroz pakao. Vas dvoje ste...? - Šta!
Delujete blisko. -Da, može se reći. -Koliko ste bliski? -Kako to misliš!
Jesi li zaljubljen u nju? -Ja u nju?
Ne, ona je prijateljica. Nešto najbliže porodici.
Znači kao brat i sestra!
Da, možemo li sada da nastavimo.
Šta je to? Pitao sam te nešto!
Ne bi razumeo. -Probaj. -Ljudski fetus.
Nije valjda živo? -Jeste i na meni je da ga čuvam.
Čemu su te učili tamo. Znaš da žene ne mogu više zatrudneti?
Našli su jednu koja može. Zar ti ovo ne dokazuje? -Objasni.
Nemam vremena. -Veruješ da će preživeti! -Da, ako na vreme stigne u luci.
Šta je u luci? -Rekla sam ti, brod.
I menjaš ovo za RZB?
Nema RZB-ja. -Šta?
Beba odlazi u evropi gde će se stvarati nova rasa,
genetski zdravih ljudi. Naša poslednja nada, Ostine.
Ne ljuti se. -Zašto da se ljutim. Rizikujem dok te vodim po celom gradu!
I ako se izvučemo, ja ne dobijam ništa. Bez RZB, ništa.
Zvuči kao pravi dogovor.
Verovao sam ti, Meri. Stvarno si me prešla.
Puna pošiljka RZB-ja! Na šta li sam mislio.
Ostine, slušaj... -Ne! Ti slušaj!
Slagala si me, da umrem za ništa. -Ne za ništa.
Ova beba može spasiti ljudsku rasu... -Za mene je to ništa.
Ne zanima me u koje fantastike veruješ,
za mene je ovo samo beba iz labosa. -To je moja beba.
Bila sam očajna. Kiborg je pobio ljude koji su trebali da me vode.
Šta sam trebala da uradim!? -Da mi kažeš istinu.
O da, onda bi pristao. -Da ti objasnim nešto...
Pre 17 godina, izbio je nuklearni rat.
Srećnici su poginuli. Ti, ja i ostali su slomljeni ostaci.
Odgojićeš dete na mestu bez radijacije! -Drugačije je u evropi.
Šta može biti drugačije tamo? -Ima pobunjenika.
Ljudi se bore protiv mašina. Ponovo uzgajaju hranu.
Stvari idu na bolje, a ova beba biće napredak. -Oprosti.
Vraćam se. Možeš poći sa mnom. -Zbogom onda.
Hrana, hrana, hrana. -Stanite!
Podsećaš me na sliku žene koju sam jednom video.
Jer ponekad, požuda je mrtva.
Ne smatram sebe umetnikom. Ali me sada zaintrigiralo.
Da je takva lepota, protraćena na ovako prljavom,groznom mestu.
Prava lepota može se ceniti samo kroz ukus.
Volim ukus lepote, a vi?
Večeras se gostimo.
Hrana, hrana, hrana.
Pusti je! -Ubijte to kopile.
Ubijte ga. -Pazi!
Pusti me.
Uzeo mi je bebu, spasi je i vrati.
Vrati to nazad. -Jebi se.
Kako ćeš ga nazvati?
Ne znam. Možda po mom ocu.
Tvoj otac je još živ? -Ne, roditelji su mi poginuli.
U eksploziji? -Ne, kasnije.
Živeli smo u skloništu. Jedne noći neko je lupao na vrata.
Mama je vikala: KIBORZI, KIBORZI!
Sakrila me je.
Čula sam gušenja, davljenja,
vrištanja, pucanja, a onda tišina.
Kako si preživela?
Kasnije, dva naučnika su došla u sklonište i pronašla me.
Imala sam samo 5 godina.
Odveli su me u podzemni labos koga su gradili.
Tokom godina više ljudi je stiglo. Bili smo poput porodice.
Ja se ne sećam ničeg u vezi porodice.
Uvek sam sanjao da imam, ali mi je zvučalo glupo.
Nije glupo. Bez snova preostaje realnost.
A kakva je realnost tamo? To je košmar.
Tvoja rana...
Već je zacelila!
Mora da je zbog RZB-ja.
Možda si samo dobra bolničarka, Meri.
Kada si me lečila,
hteo sam da te poljubim.
Nikad nisam bila poljubljena.
Hajdemo!
Uzmi pištolj.
Beži.
Hajde, ovamo.
Sagni se dole!
Jesi li dobro, Ostine? - Da, idemo.
Ne, ne, ne...
Ostine?
Šta ti je učinio!? Daj da vidim. -Ne!
Biću dobro, idi, stigni do luke.
Ti si kiborg? Slagao si me. - Ne, Meri.
Umukni.
Meri, slušaj me... Nisam znao. -Ti si jedan od njih.
Štitio sam te.
Rekao si da idem do luke. - Ne! Nisam. Nisam znao.
Verovala sam ti.
Računala sam na tebe. -Znam šta misliš!
Neko me je slagao. Ali me ne kontrolišu.
Ovo je samo jedan veliki plan, da se ubije moja beba!
Kao što je tvoja vrsta, pobila moje roditelje.
Ovaj put ti neću dopustiti, niko neće ubiti moje dete.
Zar ova kisela kiša nije kučka?
Zašto me pratiš? -Čula sam kako vrištiš i pomislila da si u nevolji.
Šta, izgubila si se? -Koliko ima do okeana!
Oko 2km. Gde je Kazanova? -Ne znam, otišao je.
Zvuči na njega. -Moram da idem. -Ako ideš tamo spalićeš dupe.
Hajde, pokazaću ti pravi put.
Ti nisi kao on?
Ne moram biti poput Ostina.
Mislim da je ovo tvoje! -Moje srećne naočare...
Dovele su me do ovde. -Dugo su mi pomogle,
kao i tebi nadam se.
Bolje da pođemo, pre nego što ponovo počne pljusak.
Dole, a onda nastavljaš desno i drugo levo.
Slušaš li me ili šta? - Da. Šta onda? -Pa onda pravo.
A onda ti preostaje 2km do okeana.
Hvala.
"NASTAVI DO POBUNJENIČKIH KOORDINATA"
"KVAR VIZIJE"
"UDALJENOST DO METE"
"META ELIMINISANA"
Ostine, beba. Požuri.
Dobro je.
Prelepa je.
Oprosti mi.
Bila sam uplašena i zbunjena... -U redu je, znam. Ne krivim te.
Mora da su zeznuli nešto kada su me napravili.
Zamisli mašinu sa osećanjima prema ljudima.
Pođi sa mnom. -Ne mogu.
Bebi će trebati otac. -Bićeš sjajna majka.
Molim te Ostine. -Oboje imamo posla.
Znam sistem, mogu ih pobediti.
Ljudima u gradu treba nada.
Ja im mogu biti ta nada.
Daću ime bebi Ostin, po tebi.
Kad poraste, pričaću mu sve o tebi.
Zbogom, Meri.